Тодор Костадинов
Само сън

chitanka.info

Клепачите нежно покриват очите

и над света се спуска нощта.

Няма болка дълбока в сълзите —

понякога плачеш, но не от тъга.

Заспиваш спокойна на мойте гърди,

в прегръдки нежни и толкова чисти.

В себе си тайно мълвя: „Остани“

и не смея да мисля за бъдните дни.

Скреж е покрила всяко клонче навън —

във мрачната зима света е красив,

прекрасно е всичко и сякаш насън

всеки от нас изглежда щастлив…

* * *

Нещо трепна и събудих се във миг,

и бях самичък в тъмнината.

Изправих се студен, безлик —

сънувал съм, събудих се от самотата.

И сам с пробудени спомени бях

в отдавна мъртвата душа —

в тъмното малко аз постоях

и легнах, че утре пак започва денят…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.